Gde god da pogledate,
postoje spomenici o kojima arheolozi
nemaju apsolutno nikakvih saznanja.
Čini se kao da su sve kulture
pokušavale da stupe u kontakt sa nekom vrstom nebeskih ljudi.
Šta ako nas, kada prođemo kroz taj zid,
unutra čeka veliko otkriće?
Sa tehnologijom koja je već razvijena
i koja se sada razvija,
arheologija će morati da prihvati činjenicu
da su nas vanzemaljci posećivali
u dalekoj prošlosti.
Od praskozorja civilizacije,
ljudski rod je zahvaljivao za svoje početke bogovima
i drugim posetiocima sa zvezda.
Šta ako je to tačno?
Da li su vanzemaljska bića
zaista pomogla u oblikovanju naše istorije?
I ako je tako, da li će novi dokazi otkriti,
jednom zauvek, da nismo sami?
# Drevni vanzemaljci 11x04 # Novi dokazi Datum originalnog emitovanja: 27. maj 2016.
Tokom cele zabeležene istorije,
arheolozi su otkrivali
nove građevine, rezbarije i tekstove
koji su doveli u pitanje
uspostavljene predstave o našoj prošlosti.
Ruševine stare hiljadama godina
otkrivaju inženjersku veštinu
koja prevazilazi čak i savremene mogućnosti.
Drevna umetnost na kamenu
oslikava likove koji podsećaju na astronaute.
Tajanstveni monoliti poravnati prema zvezdama
ocrtavaju pejzaže skoro svakog kontinenta.
U svojoj knjizi iz 1968, „Kočije bogova?“,
Erih fon Deniken ukazuje da svi ovi dokazi
ukazuju na jednu duboku istinu,
da su vanzemaljci posetili Zemlju
u dalekoj prošlosti
i promenili tok ljudske istorije.
Ovaj koncept je poznat kao teorija o drevnim astronautima,
i danas je prihvaćen
od miliona ljudi širom sveta.
Svako u ovoj prostoriji želi da upita,
da li ste gledali Drevne vanzemaljce,
i kakvo je vaše mišljenje o toj seriji?
Grobnica kralja Tutankamona ima još tajni koje treba otkriti.
Kalifornijski Tehnološki institut je objavio
istraživanje u kome se tvrdi da su otkrili
pravu devetu planetu iza Plutona.
Teoretičari o drevnim astronautima kažu
da su dokazi da su vanzemaljci posetili Zemlju
svuda oko nas
i, takođe, da novom tehnologijom,
otkrivamo više dokaza nego ikada ranije.
Na Marsu je pronađena voda u tečnom stanju.
NASA-in Svemirski teleskop Habl je dao
nezavisne potvrde u lovu na planete van našeg sunčevog sistema.
Glize 581.
Ova egzoplaneta je, možda, najsličnija Zemlji
među onima koje su do sada otkrivene.
U proteklih par godina,
otkrivena su razna okna u Velikoj piramidi.
To je bilo moguće samo korišćenjem savremene tehnologije.
Ista stvar se događa i u astronomiji.
Putem teleskopa Habl,
otkrili smo više od
dve ipo hiljade takozvanih egzo planeta,
planeta koje su van našeg sunčevog sistema.
Isto je i u genetici.
Sve je povezano.
Treba da konačno shvatimo da sve ove stvari povežemo.
Sva ta nova tehnologija,
koju arheolozi danas moraju da koriste,
radari za istraživanje tla, satelitski snimci,
čak i korišćenje Gugl ert programa,
bila je prava blagodet za arheologe,
i oni danas pronalaze stvari za koje nismo ni znali da postoje.
Konačno, nauka je sistem verovanja
koji je zasnovan na određenim dokazima,
ali s pristizanjem novih dokaza,
istinsko naučno istraživanje nameće zahtev
da se te nove činjenice uklope
u model koji gradite.
Ako pogledamo skorašnje nalaze,
vidimo revolucionaran napredak
u oblasti teorije o drevnim astronautima
u odnosu na prethodno stanje.
Viltšajr, Engleska.
Ovde se nalazi jedan od najtajanstvenijih
kamenih spomenika na Zemlji, Stounhendž.
Vekovima on zbunjuje arheologe,
ali septembra 2015,
samo 3 kilometra dalje,
otkriveno je nešto što može da obezbedi
važan, novi delić u slagalici.
Kod Darington zidova,
najveće preistorijske građevine u Velikoj Britaniji--
ili kružnih zemaljskih radova--
arheolozi su, koristeći radar za tlo,
otkrili nešto zapanjujuće,
blizu 100 uspravnih, kamenih monolita.
Skoro je otkrivena neka vrsta super-monolita
na samo 3 kilometra od Stounhendža,
i to je velika misterija jer,
prema radu arheologa na lokaciji, on je stariji.
Pitanje je, dakle, ako je stariji od Stounhendža,
koja je bila njegova namena, i zašto je izgrađen?
Ovo je južna strana Darington zidova,
južna ivica velikog Super hendža.
Ispod mojih nogu
nalazi se najmanje jedan i još jedan ovde
od 90 velikih stećaka.
Ovi stećci,
koji su najverovatnije 5 metara u prečniku,
mase između 10 i 15 tona svaki,
bili su deo velikog luka
naspram severnog noćnog neba.
Oni su izgrađeni kao deo tajanstvenog spomenika
pre samih Darington zidova,
koje datiramo u vreme oko 2500 godina pre nove ere.
Zato može biti stotinama,
možda čak i hiljadama godina stariji,
i potpuna je misterija zašto je baš ovde.
Ove stene su zakopane s namerom,
i čini se da su deo ritualnog kompleksa
koji se širi mnogo dalje od konkretne lokacije,
preko cele ravnice u kojoj je pronađen.
Ovi stećci okružuju jedan deo lokacije
i bili su zakopani ispod humki,
što je zaista tajanstveno.
Stećci Superhendža,
koji su do sada pronađeni, formiraju luk,
ali mnogi istraživači veruju da je to zapravo bio pun krug,
veoma nalik drugoj drevnoj građevini
koja se nalazi nepunih 300 metara južno, Vudhendž.
Ovo je Vudhendž.
Ovo je bio manji spomenik
koji se sastoji od šest koncentričnih prstenova
drvenih stubova koji su postavljeni uspravno ka nebu
čak pre 4.000 godina.
Ovaj spomenik je kružnog oblika,
na isti način kao što je i Stounhendž,
i time nas navodi na to da je 90 stećaka
oko ivice Daringtona
postojao ogroman krug,
najveći prsten stećaka u celoj Evropi,
možda čak i u svetu.
Neverovatno je, da je ovde otkriven ne samo Superhendž
već da to nije sve što je otkriveno
zakopano ovde u zemlji.
Od jula 2010,
međunarodni tim stručnjaka--
u okviru Projekta skrivenog pejzaža Stounhendža--
kartografiše celokupno područje uz korišćenje najnovije tehnologije.
Pronađeno je preko 15 podzemnih lokacija.
Nema sumnje da će zbog ovih nalaza
engleski arheolozi
revidirati do sada poznate stvari o Stounhendžu,
jer Stounhendž ne treba smatrati
izolovanim slučajem ili kuriozitetom.
Iako zvanična nauka
veruje da se Stounhendž i okolne lokacije
deo terena ritualne i pogrebne namene,
ne postoje pisani dokumenti, koji bi objasnili zašto su drevni ljudi
želeli da premeštaju i podižu masivne blokove
i do 50 tona--
od kojih su neki bili prevoženi sa daljine od preko 160 kilometara.
A sada, kada je drugi Stounhendž otkriven,
teorija da su ovakva mesta bila jednostavno za pogrebnu svrhu,
dovodi se u još veću sumnju.
Drevni ljudi su imali veliko
znanje o tome kako da savršeno poravnaju ove građevine.
Zato mi ovde govorimo zapravo o naprednoj civilizaciji,
u najmanjem.
Gde su imali to znanje,
odakle su ga dobili, gde su razvili
sposobnost da postave ove neverovatne spomenike,
zaista je zbunjujuće.
Arheolozi veruju
da su dva prstena Stounhendžovih stećaka
ostatak mnogo veće građevine,
što se zasniva na prisustvu zemljanog nasipa
koji ga okružuje.
Ovo je dovelo do pretpostavke da je Stounhendž
takođe imao dodatne prstenove,
i da su ove građevine možda imale i zidove i krovove.
Ako je to tačno, da li je ova oblast Engleske
nešto mnogo više od jednostavne lokacije za religioznu ceremoniju?
Kada pogledamo ove
izvanredne građevine na Zemlji,
moramo da se upitamo, da li su vanzemaljci
imali učešća u stvaranju ovih masivnih spomenika?
Ili, da li su oni naučili ljude kako da grade ove spomenike?
Čovek mora da se upita koja je bila
svrha ovih džinovskih krugova od stećaka širom sveta?
Da li je moguće da su oni bili
neka vrsta svemirske luke ili grad u zamisli?
Da li je moguće da su Stounhendž
i mnoge građevine koje ga okružuju,
ostaci vanzemaljske svemirske luke?
Teoretičari o drevnim astronautima kažu „da“,
i ukazuju da bi se dodatni dokaz
mogao naći u obliku DNK,
skrivene u grobnici
kralja Tutankamona.
Potvrđeno je da su oni možda otkrili
još jedan prolaz iz pogrebne komore kralja Tutankamona.
Idemo tamo, naći ćemo artefakte
koji bi neporecivo
mogli biti vanzemaljski.
Luksor, Egipat.
Ovde se nalazi grobnica najpoznatijeg faraona na svetu...
kralja Tutankamona.
Kada je 1922. bila otkrivena,
netaknuta i očuvana
posle više od 3.000 godina,
smatralo se da je to jedno od najznačajnijih
arheoloških otkrića svih vremena.
Ali, koliko god to bilo spektakularno otkriće,
skoro vek kasnije,
pronađene su nove činjenice da možda postoji nešto više
u zadnjem odmorištu kralja Tutankamona nego što oči vide.
Tokom skeniranja grobnice u visokoj rezoluciji
28. septembra 2015,
britanski egiptolog Nikolas Rivs
je našao nešto izuzetno--
postojanje dva skrivena prolaza
povezana neposredno sa pogrebnom komorom kralja Tutankamona.
Izabrana je španska firma
za izvođenje skeniranja Tutankamonove grobnice
s ciljem da se izradi njena kopija.
Upravo putem ovog fotografisanja u visokoj rezoluciji
Rivs je otkrio da na severnom zidu
pogrebne komore, postoje neke pukotine,
koje ukazuju na postojanje vrata.
Kao i na istočnom zidu.
I tako, moguće je da postoje još dve odaje.
Rivs je odneo svoje laserske fotografije Dr. Mamduu Eldamatiju,
egipatskom Ministru za antikvitete,
i obojica su odlučili da se izvrše dodatne pretrage.
Upotrebili su toplotno skeniranje, koje daje podatke
o tačnoj gustini zida u svakom delu.
I potvrdili su da su verovatno otkrili
jedan drugi prolaz ili odaju
iz pogrebne komore kralja Tutankamona.
Ostaje da se vidi da li
iza oslikanih zidova postoji još zakopanih vrednosti.
Ali ako je tako, Rivs ima svoju teoriju.
On veruje da prolaz možda vodi
u grobnicu kraljice Nefertite--
supruge faraona Ehnatona,
koji je vladao tokom 14. veka PNE.
Pitanje je zašto bi Nefertitina grobnica
bila sakrivena iza Tutankamonove?
Teoretičari o drevnim astronautima veruju da možda
postoji značajan razlog--
jer kraljica Nefertita
nije bila sa ovog sveta.
Nefertitini roditelji su nepoznati.
Ona je na slikama prikazana
izdužene glave.
Danas nam je znano da su bogovi,
staroegipatski bogovi,
imali duže glave nego što mi imamo.
Prema tekstovima iz piramida,
oni su u jednom trenutku napustili Zemlju,
i posle toga se vratili.
Stoga su možda roditelji Nefertite bili vanzemaljci.
Kralj Ehnaton i njegova supruga
izgledali su potpuno drugačije
od svih drugih drevnih egipatskih kraljeva.
Kralj Ehnaton je uvek bio prikazivan
izdužene glave, širim kukovima,
stomakom koji visi preko pojasa.
Verovao je da on nije muškarac,
da nije žena i nije kralj.
On je jednostavno bio nešto drugo.
Najneobičnija osobina su te izdužene lobanje.
Bilo je mnogo rasprava
na temu značenja tih lobanja.
Da li su zaista bile izdužene lobanje,
ili su samo dekorativne prirode.
To je svakako veoma zanimljivo.
Ne pojavljuje se ni pre niti posle.
Moram da priznam da je tu nešto prilično čudno.
Tokom vladavine Ehnatona i Nefertiti
uvedena je nova i kontroverzna,
monoteistička vera u Egipat--
obožavanje diskolikog Boga sunca Atona.
Aton je opisan
kao leteći sunčev disk.
Egiptolozi jednostavno
kažu da je to ništa drugo nego Sunce,
ali pitanje je:
Može li Sunce da vam da uputstva iz različitih oblasti?
I odgovor je – ne.
Mi moramo zato da vidimo da li su ili ne
naši preci naišli na tehnologiju
i pogrešno je protumačili kao nešto prirodno.
Da li je moguće da su prikazi
Ehnatona i Nefertite--
sa njihovim obožavanjem diskolikog boga--
dokaz da oni zaista nisu bili sa ovoga sveta?
I ako je tako, da li grobnica kraljice Nefertite
možda sadrži DNK dokaz
njihovog vanzemaljskog porekla?
Drevni Egipćani nisu želeli
da se zna bilo šta o Nefertiti ili Ehnatonu,
pa i Tutankamonu.
Uložili su veliki napor
da obrišu sve reference o njihovom postojanju.
Šta je to u vezi Nefertite
što otvaranje njene grobnice čini toliko moćnim?
U konačnom to ide do učenja
Ehnatona i Nefertite
o nebeskom disku.
Šta ako, kada prođemo kroz taj zid,
nađemo pravu riznicu,
i kada uđemo tamo nađemo predmete,
koji bi mogli biti neporecivo vanzemaljski?
Da li ova grobnica možda krije
tajne i blaga vanzemaljskog porekla?
Da li smo možda na pragu
nalaza neporecivog dokaza
o vanzemaljskom uplitanju
u dalekoj prošlosti?
Možda se dodatni delići zagonetke
mogu naći duboko unutar hrama
božanstva leteće zmije.
Zašto bi neko stavio živu
u grobnicu?
Živa se koristi tokom
svemirskih putovanja.
Teotihuakan, Meksiko.
24. april 2015.
Već šest godina
meksički arheolog Serhio Gomez
izvodi iskopavanja
treće najveće piramide drevnog grada,
Piramide Kuecalkoatla,
koja potiče iz 2. veka nove ere.
Gomez je otkrio brojne relikvije
tokom svog iskopavanja,
ali na ovaj dan, on je otkrio nešto potpuno neočekivano
u komori ispod piramide:
velike količine žive.
Gomez je postepeno produbljivao tunel
i sada je stigao
do dubine veću od 90 metara.
Ali usput, oni su pronašli živu.
Zašto bi neko stavio
živu unutar grobnice?
Niko ne želi da tamo dole stavi živu
rek reda radi,
jer ako joj se previše približite,
ili pokušate njom da rukujete, ubiće vas.
Živa je veoma redak
i provodljiv element, koji se danas prvenstveno
u elektronici i automobilima,
tako da je prisustvo ove opasne supstance
ispod drevne actečke piramide
zaintrigiralo naučnike.
Teoretičari o drevnim astronautima veruju
da živa pronađena u ovom hramu--
hramu podignutom u slavu Kuecalkoatla,
pernate zmije koja se spustila sa neba--
može imati neposrednu vezu
sa bićima, koja su Acteci nazivali svojim bogovima.
Živa
nije pronađena samo u Teotihuakanu.
Prema starim indijskim tekstovima,
živa je bila jedan deo
pogonskog sistema
koji su vanzemaljci koristili
za svoje leteće mašine.
Postoje mnoge legende da su i sami nacisti
proučavali ove sanskrtske tekstove
u cilju da razviju
sopstvenu tehnologiju letelica.
Ono što nam je poznato iz nemačkih naučnih izveštaja
je da, kako se čini, ako se u živi stvori
veliki električni naboj,
i ako je zatim obrćemo,
dobija se gravitacioni pogon
koji omogućuje da se stvori inercijalna sila
koja će delovati nasuprot sile gravitacije.
Na taj način ideja da se živa nalazi
u komori Pernate zmije...
Čovek mora da se zapita:
šta je ta Pernata zmija?
Prema teoriji o drevnim astronautima,
govorimo o fizičkoj letelici koja je,
u nekom momentu,
pogrešno protumačena kao živo biće.
Da li ovo neverovatno otkriće žive
daje daljnji dokaz
da je Pernata zmija zapravo bila svemirski brod?
Teoretičari o drevnim astronautima veruju da jedna druga
otrovna grobnica može pomoći da se da odgovor na ovo pitanje.
Provincija Šangsi, Kina.
Na ovom mestu, zakopan duboko ispod brda,
leži car Kin Ši Huang.
Nedirnuta tokom više od 2 hiljade godina,
njegova grobnica je najpoznatija
po otkriću hiljada ratnika od terakote.
Značajan deo ove masivne, podzemne građevine
još uvek nije iskopan,
zbog visokog nivoa žive.
Kada bi me neko upitao,
„Koje je najfantastičnije arheološko nalazište
na planeti Zemlji?“,
moj bi odgovor bio i brz i jednostavan:
to je grobnica cara Kina.
Spisi iz vremena cara Kina,
iz drugog veka PNE,
govore da je ovaj čovek zakopan u grobnici
koja je u sebi imala ugrađen model cele Kine,
s rekama žive koje teku oko gradova
koji su bili izgrađeni kao umanjeni modeli.
Da li je puka podudarnost da i drevna grobnica u Kini
i drevni hram u Meksiku
sadrže živu?
Interesantno je da, nalik actečkoj priči
o silasku Kuecalkoatla sa neba,
Kinezi kažu da se predak Kin Ši Huanga--
Žuti car--
spustio sa nebesa na zmaju.
Prema nekim mitološkim spisima,
Žuti car je jahao na zmaju
kada je video da su ljudi na Zemlji u muci.
Tada se on spustio sa nebesa da bi im pomogao.
Prema kineskom mitu,
nakon vladavine od 100 godina,
Žuti car je pozvao zmaja radi odlaska.
70 ljudi od njegovog osoblja
se takođe ukrcalo u ovog zmaja i odletelo.
Za zmaja je rečeno da prelazi ogromne udaljenosti
za kratak vremenski period.
Stoga, žuti zmaj se čini da je
vrlo veliki svemirski brod,
koji se kreće izuzetnom brzinom,
i svi događaji koje vam opisujem
zaista su se odigrali u fizičkoj, opipljivoj stvarnosti.
Živa je tako retka supstanca.
Kako gledamo na to da su i drevni Acteci
i Kinezi stvarali reke žive
u grobnicama nekih od njihovih najznačajnijih ličnosti,
ako nisu znali skrivene tajne ove supstance,
skrivene tajne kojima su ih poučili vanzemaljci?
Da li je moguće da i actečka priča
o letećoj pernatoj zmiji
i kineska priča
o zmaju kako silazi sa neba,
opisuju vanzemaljski svemirski brod?
Da li je ovo odgovor zašto je živa
pronađena u grobnicama u Meksiku i Kini?
Teoretičari o drevnim astronautima kažu „da“,
i ukazuju da bi još ubedljiviji dokaz
da su se naši preci sreli s vanzemaljskom tehnologijom
mogao biti visoko u planinama Perua,
skriven u zemlji.
Oprema je otkrila da postoji metal
unutar ove skrivene komore.
Govorimo o mogućnosti da se dođe do moći
koju je Pačahutek posedovao.
Maču Pikču, Peru.
Ova kamena tvrđava Inka civilizacije
izgrađena je visoko u Andima
oko 1450 godine nove ere,
ali je iznenada i tajanstveno napuštena
približno vek kasnije.
Priznati naučnici tvrde
da je izgradnju Maču Pikčua
vodio car Pačahutek,
i da su trebale hiljade ljudi
da rade decenijama da bi je završile.
Međutim, teoretičari o drevnim astronautima kažu
da je tačna izgradnja,
i prevoz masivnih blokova
i da spisi Inka
svi ukazuju na vrlo različito
objašnjenje Maču Pikčua:
da je bio sagrađen uz pomoć
bića sa drugog sveta.
Verovalo se da je car Pačahutek imao
posebnu vezu sa bogom Virakoča.
Pačahutek se, u danima pred
veliku bitku protiv Čanka,
uzeo neku vrstu predaha.
Otišao je na jezero.
Sa neba je pao komad metala
u jezero.
Kada ga je upecao iz jezera, video je da je to ogledalo.
I video je sliku u tom ogledalu.
Natprirodno biće u ogledalu mu je reklo,
„Ja sam tvoj otac.“
„Za svog života pobedićeš u mnogim bitkama,
kao i u ovoj koja je pred tobom.“
Slika je zapravo Virakoča, božanstvo stvaranja.
I kada je Pačahutek stao
sa svojom brojno daleko slabijom vojskom,
ovi ogromni megaliti su oživeli,
postali njegova vojska, i skršili Čanke.
Pačahutek je zapravo imao Virakočinu moć na svojoj strani.
Čovek mora da se upita
da li je ovo, ustvari bila vanzemaljska tehnologija.
Da li je istinita priča
o Pačahutekovoj levitaciji masivnog kamenja?
I da li je ogledalo koje je palo sa neba
neka vrsta vanzemaljske tehnologije?
Teoretičari o drevnim astronautima kažu „da“,
i ukazuju da novo otkriće u Maču Pikčuu može da razotkrije
šta se dogodilo sa ovim uređajem koji nije sa ovog sveta.
Francuski inženjer Dejvid Krespi je bio na odmoru
2010. u Maču Pikčuu, kada je otkrio
da na dnu jedne od glavnih građevina,
postoji izgleda prolaz,
namerno zapečaćen stenama.
Avgusta 2011. on je stupio u kontakt
sa Tijeri Žamen, francuskim arheologom
koji je studirao Peru i carstvo Inka
duže od 15 godina.
Za manje od mesec dana,
Tijeri je otpočeo sopstveno istraživanje
sa lokalnim arheolozima i specijalistima za pogrebna nalazišta.
Tijeri i radarski tehničar Rikardo Hamada
skenirali su zaprečeni ulaz od gore
s radarom za tlo.
Prikaz na radarskom detektoru otkriva veliku šupljinu,
a isprekidane linije ukazuju da možda postoje i stepenice
koje vode dalje u dubinu.
Ostala oprema je otkrila
metalne predmete unutar ove skrivene odaje.
Zlato, srebro,
i ostale vrste metalnih predmeta,
time snažno ukazujući
da se radi o nekoj vrsti grobnice.
Iako je Tijeri potvrdio Krespijeve sumnje
da je čudna građevina ulaz,
koji su Inke u nekom trenutku zapečatile,
peruanske vlasti su mu zabranile povratak
na to mesto radi daljih istraživanja.
Svi ikonografski
i arheološki detalji govore nam
da je sve ovo povezano
sa Pačahutekovim mauzolejom.
To bi bilo možda najvažnija arheološka vrednost
do sada pronađena u Maču Pikčuu.
Da li iza ovih stena
leži Pačahutekova grobnica?
I da li je moguće, kako tvrde teoretičari o drevnim astronautima,
da je tu takođe pohranjena vanzemaljska tehnologija,
takozvano „čarobno ogledalo“, za koje se kaže da je dato
Pačahuteku od strane boga stvoritelja Virakoče?
Govorimo o tome da je car bio u
vezi sa ovim vanzemaljskim bićem.
Razmislimo o tome.
Ako govorimo o otkrivanju
njegove grobnice i njegovih predmeta,
tada govorimo u konačnom o mogućnosti
da se dođe do moći koje je posedovao Pačahutek.
I ono što ćemo ovde biti u mogućnosti da vidimo,
verujem da je pojava temeljnog dokaza
o upletenosti vanzemaljskih bića u život ljudi.
Kada se iskopa podzemna odaja,
koja je nađena u Maču Pikčuu,
da li ćemo otkriti neporeciv dokaz
da je ovo mesto izgrađeno
pomoću vanzemaljske tehnologije?
Teoretičari o drevnim astronautima kažu
da se daljnji dokaz može naći
istraživanjem novo pronađenih Naska linija,
kao i sličnih geoglifa
nađenih na drugoj strani sveta.
Oni su mnogo složeniji
nego Naska geoglifi
time što su trodimenzionalni.
Ovo bi mogla biti
neka velika, megalitska kamena postavka.
Naska, Peru.
Otkrivene 1927,
Naska linije se sastoje
od stotina crteža, poznatih kao geoglifi,
koji se mogu videti jedino od gore.
Raštrkani na preko 500 kvadratnih kilometara,
u južnom Peruu,
priznati arheolozi veruju da su crteži izrađeni
od strane drevnog naroda Naska,
negde između prvog i osmog veka nove ere.
Teoretičari o drevnim astronautima
godinama proučavaju Naska linije,
i kažu da nove činjenice dokazuju
da Nasku ne samo da su posetili vanzemaljci,
već su dolazili tamo vekovima.
7. jula 2015,
tim antropologa sa japanskog Univerziteta Jamagata
objavio je da su pronašli nove Naska linije koje su,
zbog erozije, neuočljive
golim okom.
Putem izvođenja
trodimenzionalnog skeniranja tla,
otkrili su ukupno 24 slike,
uključujući čovekolike figure čudnog oblika,
glavu bez tela i lamu dugu skoro 20 metara.
Prema njihovim nalazima,
novi geoglifi datiraju između 400. i 200. godine PNE,
čime su stotinama godina stariji
od onih prethodno otkrivenih.
Ovi novi nalazi su sredstvo za prikaz
trajanja ovih tipova izmena
na pustinjskom tlu,
tokom stotina godina,
uključujući različite kulture,
različite motivacije i različito oslikavanje.
Čini se kao da su sve kulture
pokušavale da stupe u razgovor sa nekom vrstom ljudi sa neba,
i verovatno su, tokom vremena pokušavali
da ih navedu da se vrate sa neba
i prizemlje svoje brodove.
Čovek tada mora da se zapita,
ako su najmanje četiri kulture u nizu ovo radile,
da je ovo moralo da dovede i do nekog uspeha.
Neki teoretičari o drevnim astronautima čak kažu
da otkriće starijih Naska linije može da ukaže
na to da su ljudi odgovorni za kasnije geoglife
imitirali ono što je originalno rađeno
od strane samih vanzemaljaca.
Pitanje koje se tu oblikuje je:
da li su različiti ljudi, dolazili u Naska
da bi izrađivali ove petroglife i ove velike dijagrame?
Ili su, možda, reprodukovali neki početni eksperiment
ili neku početnu stvar koja se dogodila?
Šta ako su neke od ranih kultura iz Naska
ustvari doživele susret sa bićima
koja su stvarala ove građevine koje su mogu videti jedino sa neba,
i ako je jedini način da ih navedu da se vrate
bio da se stvaraju ovi načini za komunikaciju
iz vazdušne perspektive?
Decenijama se mislilo
da na Zemlji ne postoji mesto koje je slično sa Naska,
ali skoro je načinjeno iznenađujuće otkriće
na suprotnoj strani planete.
Turgaj, Kazahstan.
Oktobar, 2015.
Korišćenjem satelitskog fotografisanja,
NASA je snimila
više od 260 geoglifa,
koji ovde prekrivaju tlo.
Oni se nalaze u seoskom delu Kazahstana
i mogli su da se uoče jedino korišćenjem savremene tehnologije.
Oni su mnogo složeniji nego geoglifi iz Naska
time što su trodimenzionalni.
Sastoje se iz humki i rovova,
dok su Naska linije
urezane u pesak.
Govorimo o
velikim prikazima
koji su izgrađeni od zemljanih humki,
takođe i od drveta,
i oslikavaju razne stvari, od prstenova do kvadrata,
do krstova i čak svastika koje su na tlu.
Arheolozi iz struke nemaju ideju
ko je izradio ove geoglife ili šta oni predstavljaju.
Ipak, uspeli su da dođu do jedne činjenice,
da su neki od ovih oblika stari čak 8 hiljada godina--
skoro 6 hiljada godina stariji
od Naska linija.
S obzirom da je ovima utvrđena starost na blizu 8 hiljada godina,
moramo da se zapitamo sa kime su oni time hteli da komuniciraju?
Da li su to, možda,
oni koje mnogi od ovih drevnih naroda nazivaju bogovima?
Mislim da činjenica da nalazimo
sve više ovakvih simbola,
govori nam jednostavno da se čovečanstvo tog vremena
obraćalo
onima za koje su mislili da su bogovi sa visina.
Da li su novi geoglifi,
koji su uočeni u Kazahstanu,
dokaz da su se naši preci sreli
sa vanzemaljskim posetiocima čak pre 8 hiljada godina?
Teoretičari o drevnim astronautima kažu „da“,
i tvrde da ovi geoglifi mogu da dokažu da su izrađeni
u isto vreme kao i novo otkriveni Superhendž...
...jer, dok se za Stounhendž smatra da je
star najmanje 5 hiljada godina,
neki veruju da bi zakopani monoliti Superhendža
mogli biti mnogo stariji.
Stounhendž je samo jedan mali deo
ogromne arheološke zagonetke.
U današnjem vremenu mi
se saplićemo na ove kamene krugove,
o ove kamene linije.
I odmah moramo da postavimo pitanja:
Šta je ovo?
Kako su to uradili?
U koju svrhu?
Pre ili kasnije dolazimo do pitanja:
Da li je tu možda poruka vanzemaljaca?
Da li je moguće
da su skoro otkriveni geoglifi
u Naska i Kazahstanu
povezani ne samo
sa novim otkrićem Superhendža u Engleskoj,
već i sa drugim tajanstvenim mestima širom sveta
koja su načinjena da bi bila viđena sa neba?
Ako je tako, da li je možda dokaz da su ove oznake
bile namenjene vanzemaljskim posetiocima
sakriven u tlu
u Meksiku, Peruu, Kini i Egiptu?
Teoretičari o drevnim astronautima kažu „da“,
i navode da smo na rubu
otkrića konačnog dokaza o kontaktu sa vanzemaljcima.
Teoretičari o drevnim astronautima osporavaju
to što je zvanična nauka skoro
odbacila mogućnost
da je druga rasa naprednih bića
došla na Zemlju u davnoj prošlosti,
iako su znaci o tome svuda oko nas.
Stručnjaci veruju da niz tajanstvenih objekata
koji okružuju džinovsku zvezdu
može biti vanzemaljska megagrađevina.
1.500 svetlosnih godina od Zemlje,
signali prašte
od zvezde KIC-84-62-85-2.
To su možda ogromni solarni paneli
postavljeni od strane vanzemaljske civilizacije.
Hiljadama kilometara daleko
u pećinama Južne Afrike, arheolozi su otkrili
stotine drevnih kostiju i novog pretka čoveka.
S obzirom na priliv novih dokaza,
da li se teorija o drevnim astronautima bliži trenutku
kada će je ozbiljni naučnici smatrati
kao ozbiljnu mogućnost?
Veliki mislioci, kao što je Galilej,
proglašavani su za lude i jeretike.
Oni su bili ti koji su imali ispravne ideje,
ali nove ideje se ne prihvataju tako lako.
Vekovima se verovalo
da je zemlja ravna.
Mi ljudi smo tvrdoglavi.
Kako se budemo razvijali kao čovečanstvo,
shvatićemo da ono što smo u učili u prošlosti
ne mora biti ono što će biti u budućnosti.
Nastavićemo da saznajemo
nove stvari o prošlim civilizacijama,
kao i nove stvari o tome kakve mogu biti
civilizacije u budućnosti.
I mora se zaključiti
da nismo sami u svemiru,
i da su nas posećivali,
i to i danas nastavljaju.
S tehnologijom koja je razvijena,
i koja se i dalje razvija,
u konačnom, arheologija neće imati drugi izbor
već da prihvati činjenicu
da su nas u dalekoj prošlosti
posećivali vanzemaljci.
Lično, mislim da su ovi vanzemaljci
ostavili za sobom neku svrhu.
Ja to nazivam nešto slično vremenskoj čauri.
Zbog toga su oni izgradili
te džinovske kamene krugove i kamene linije.
To je upućeno nama.
Treba da se upitamo, ko su bili ovi vanzemaljci?
Odakle su došli?
S kojim razlogom?
Da li će doći ponovo?
Ja sam siguran da će se ponovo pojaviti.
Trenutno smo u vremenu temeljne promene
jer novi dokazi podupiru
stariju, drevnu ideju
da su vanzemaljci došli na Zemlju
i imali ogroman uticaj na živote ljudi.
I da konačno, i naša budućnost zavisi
od naše veze sa ovim bićima.
Kako tehnologija nastavlja da se usavršava,
da li će biti otkriveni nepobitni dokazi
vanzemaljske intervencije na Zemlji?
Dokazi koje vlade širom sveta
sakrivaju od nas decenijama?
Da li bi krunski dokaz mogao biti skriven
iza zida u grobnici,
u drevnom hramu,
ili čak zakopan podno naših nogu?
Ako nas bića sa drugih svetova zaista osmatraju,
kako se budemo bližili istini,
možda dokaz neće doći u obliku nekog predmeta
ili naučnog otkrića,
već neposrednim susretom
sa našim vanzemaljskim precima.
Prevod sa engleskog na srpski: GalQuest TITLOVE OBEZBEDILI A+E NETWORKS